DEN GANG
Vi skulle aldrig have sat skilte op.
Hvad fanden tænkte vi på?
Der var os selv, der førte dem hertil.
Vi prøvede at gøre noget godt.
Vi var menneskelige.
Hvad er vi så nu, Gareth?
NU
De virkede flinke nok, men jeg ville videre.
Vi var lige kommet, men det var sgu på tide at komme videre.
Da jeg fortalte om Washington, og chefnarren nikkede -
- trak de våben, og så gik det hele ad helvede til.
Så du Tyreese, inden du endte her?
- Nej. - Godt.
En sort bil med et hvidt kors. Jeg prøvede at følge efter.
- Men hun er i live? - Ja.
Fire af svinene er på vej herover.
I ved, hvad I skal gøre. Gå efter øjnene først, og så halsen.
Stil jer med ryggen til vognens endevægge. Nu!
Væk!
Vent lige.
Klar.
- Hvor mange skud affyrede I? - 38.
Hallo! Hvor mange skud?
Undskyld. Det var min første indfangning.
Når du er færdig her, så tæl patronhylstrene.
Vi samler dem først ind i morgen.
Må jeg tale med dig?
Fire fra A og fire fra D?
- Ja. - Må jeg lige tale med dig?
Lad mig lige tale med dig.
- Hvad? - Lad være. Vi kan løse det.
- Nej. - I behøver ikke!
Der er en anden udvej.
I skal bare turde tage chancen.
Vi har en mand, der har en kur.
Vi skal bare have ham til Washington.
I behøver ikke gøre det. Verden kan blive, som den var før.
- Vi kan ikke vende om, Bob. - Jo, I behøver ikke det her.
Vi så jer gå ind i skoven med en taske og komme ud uden.
Vi nåede ikke at lede efter den.
Hvad var der i den?
Du gemte den, ikke også?
Hvis det skulle gå galt.
Klogt.
Men vi skal nok finde den. Men det er for farligt at gå derud nu.
Hvad var der i den? Jeg er nysgerrig.
Og det var en stor taske.
- Skal jeg virkelig gøre det her? - Lad os gå derud.
- Så viser jeg dig det. - Det sker ikke.
- Men det her... - Der er våben i den.
AK-47'er...
En .44 Magnum...
Automatvåben... Natkikkert.
Der er en compound-armbrøst -
- og en machete med rødt greb.
Den vil jeg bruge til at slå dig ihjel med.
Tak.
Om to timer skal de hænge til tørring. Så skal vi være præsentable igen.
Vi skal være færdige med at svine inden solnedgang.
- Forstået. - Javel.
Chuck?
Vi nærmer os.
Jeg følger jer derhen og sørger for, at I er i sikkerhed.
Men jeg bliver ikke.
Jeg kan ikke. Ikke endnu.
Du bliver nødt til at kunne.
Flere.
Skud... Måske kom de fra Terminus.
Nogen angreb dem.
Eller også angreb de nogen.
Vil vi overhovedet vide det?
Ja. Der er et andet spor stik øst, som kan føre os derhen.
Vi passer godt på.
Vi skal nok finde nogle svar.
Ti minutter. Hvis du kvajer dig, må du klare dig selv, Martin.
Jeg kan godt tørre mig selv i røven.
Alex fattede det ikke, men jeg kunne se, at sværdsilden ville give bøvl.
Kællingen lignede et våben med et våben.
Han var sgu altid et sjuskehoved.
Jeg bad Albert om knægtens hat, når han var blødt af.
Hold fingeren fra knappen og smid den.
De ordner kun otte i dag.
Det her er ikke nødvendigt. Alle er velkomne hos os.
- Hold kæft! - Ja.
Sværdsilden og knægten med hatten er vores venner.
De angreb os, så vi tilbageholder dem.
- Jeg tror ikke på dig. - Hvem har I ellers?
Kun drengen og samuraien.
- Vi forsvarede os. - Jeg tror ikke på dig.
Vi har folk derude i seks forskellige retninger.
Vi fyrer ladningerne af samtidig og lokker de døde væk.
- Det gavner jer. - Nej.
Der er en flok på vej mod Terminus.
Og de skal ikke lokkes væk. Jeg har brug for dem.
Stedet er indhegnet. De ser dig på lang afstand.
Hvis du overhovedet kommer forbi de døde.
Carol... Hvordan vil du klare det her?
Jeg slår folk ihjel.
Hvad hedder hun?
- Hallo. Hvad hedder hun? - Judith.
- Er hun din datter? - Hun er en ven.
Jeg har ingen venner. Jeg kender folk...
De andre er nogle røvhuller, jeg holder mig i live med.
Er kvinden også din ven?
Engang havde jeg venner. Vi så football sammen om søndagen.
Vi gik i kirke.
Jeg ved, jeg gjorde det -
- men jeg kan ikke se det for mig mere.
Man bemærker slet ikke, at tiden går.
Alt lortet vokser bare dag for dag. Man vænner sig til det.
- Jeg har ikke vænnet mig til det. - Nej...
Du er jo også en af dem, der redder børn.
Det er ligesom at redde et anker, når man drukner.
Du har været et sted, hvor der var mure, ikke?
Du har ikke måttet gøre det beskidte arbejde. Du er en af de gode.
Du aner ikke, hvad jeg har gjort.
Du er en af de gode.
Og derfor skal du også dø i dag. Derfor vil den lille dø.
Eller også...
Du kan køre væk i bilen derude -
- og fortsætte med at være heldig.
Tror du, at du skal slå mig ihjel?
Hvorfor har du ikke slået mig ihjel? Hvorfor holde mig i live?
Hvorfor fanden snakker du med mig?
Tag hende, tag bilen og kør.
Jeg gider ikke i dag.
Stil jer med ryggen mod vognens endevægge. Nu!
- Kom det fra Terminus? - Ja.
Formentlig.
Måske vinder I.
Eller måske er din ven...
Jeg mener kvinden... lige blevet nakket.
Måske bliver jeg nakket.
Ingen behøver at dø i dag.
Altså, hvis du tror på det -
- så er det helt klart dig og ungen, der dør.
Selv hvis stedet brænder ned til grunden.
Hvad fanden var det?
Er det modtaget?
I bliver her. Bliv her, til jeg ved, hvad der foregår!
- Skal vi så bare vente her? - Vi er ikke færdige med arbejdet.
Pis!
- Er du der, Gareth? - Han er optaget.
Kan du lugte røgen... Og skuddene? Måske er han død!
Hvad fanden laver vi her?
Vi står ikke for sikkerheden. Vi står for det her.
- Hallo! Se på mig. - Hvad?
Rick!
- Hvad fanden foregår der? - Måske er vores folk sluppet ud.
Undskyld.
Hvad laver du?
Måske kan jeg få døren op. Det lyder ikke, som om det er nogen derude.
- Hold lige kæft, Eugene. - Ja.
Hør lige.
Min far skal nok komme tilbage. De kommer alle sammen.
Det gør de. Og så skal vi være klar til at kæmpe os ud herfra.
- De er i knibe. Så vi har en chance. - Det lød som en bombe.
- Det lyder sgu som den rene krig. - Derhenne.
- Hvad er det for nogle mennesker? - De er ikke mennesker.
Lad være. Lad ham blive forvandlet.
Hvis I møder nogen af dem, så dræb dem.
Uden tøven.
De tøver ikke.
Vi kan løbe forbi dem. De er optaget af noget andet.
Vi må lukke de folk ud.
Det er stadig sådan, vi er. Sådan er det.
Kom nu.
Vi er ens!
Vi er dem!
- Væk! - Vi er ens.
Kom.
- Vi må gå tilbage. - Hvor ender vi?
Vi har ikke noget valg.
- Vent her. - Rick!
Vi behøver ikke gå tilbage.
Smid våbnene og vend dig om!
Jeg vil se dit ansigt.
Nu!
Skiltene.
De var ægte. Det var et fristed.
Der kom folk, som overtog stedet. De voldtog, og de dræbte.
Og de grinede. I ugevis.
Men vi slap ud, og vi kæmpede og erobrede det tilbage!
Og vi fattede budskabet!
Man er slagteren. Eller også er man kvæget.
Hvor er mændene fra togvognen?
Hvor er de?
Og nu sigter du mod mit hoved.
Du kunne have været en af os.
Du kunne have lyttet til det, verden fortæller dig.
I lokker folk hertil, tager deres ting og dræber dem?
Det var ikke sådan i starten. Men det blev nødvendigt.
Og vi er her stadig.
Du er her ikke.
Og det er jeg heller ikke.
Nej...
Nej! Nej!
Tilbage!
Spark dine våben herhen.
Nu!
Jeg beder dig.
Du må ikke gøre hende fortræd.
Gå udenfor...
Gå udenfor!
Jeg vrider!
- Nej! - Tving mig ikke til det!
Gå udenfor.
Cynthia, kom ind.
Ja, sådan går det.
Jeg vil ikke.
Jeg vil ikke! Jeg vil ikke!
Jeg vil ikke!
Hvad er kuren, Eugene?
Det er fortroligt.
Vi ved ikke, hvad der vil ske.
- Lad ham være. - Fortsæt med arbejdet.
Ja, men vi må vide det.
- Vi ved ikke, hvad der sker. - Der sker det, at vi slipper væk.
Selv om jeg gav jer instrukserne -
- med illustrationer og en velskrevet FAQ -
- så ville løsningen stadig dø med mig.
Og det sker ikke.
I bedste fald træder vi ud i et inferno af kugler, ild og vandrere.
Og jeg kan ikke nedlægge vandrere ved at være fandenivoldsk.
Men det kan vi. Og det gør vi.
Du skylder os ikke noget.
Ikke endnu.
Vi vil bare høre det.
Du behøver ikke sige det.
Vi var ti, der lavede biologiske våben til bekæmpelse af biologiske våben.
Mikroorganismer mod mikroorganismer.
Øje for øje.
Der blev drukket drinks i kollegialt lag og udvekslet informationer.
Jeg kender ufejlbarlige metoder -
- der kan dræbe alle mennesker på kloden.
Vi kan ændre parametrene i Washington -
- og udrydde hver og en af de døde.
Øje for øje.
Alt andet lige lyder det kraftedeme sejt.
Lad os komme videre.
Kom! Hen til hegnet!
Bliv ved hans side!
Af sted!
Carl! Af sted!
Her!
- Over hegnet! - Fart på!
Fart på!
Kom så!
Det er her.
- Hvad fanden laver vi her? - Våben og forsyninger.
Vi går langs hegnet og bruger riflerne til at gøre det af med resten.
- Hvad? - De skal ikke have lov at leve.
Vi slap væk, Rick. Det er slut.
Det er ikke slut, før de alle er døde.
Stedet står jo i flammer, og det vrimler med vandrere.
Jeg gider ikke spilde tid på det pis. Vi slap væk.
Hegnet er væltet. Enten flygter de, eller også dør de.
Var det dig?
Tak.
Kom med mig.
Judith.
- Hvad skete der? - Der var vandrere herude.
Han ville dræbe Judith.
Nej. Han er død.
Jeg var nødt til det. Så jeg gjorde det.
Og jeg kunne godt.
Gad vide, om det stadig brænder.
Det gør det.
- Vi må se at komme af sted. - Hvorhen?
Langt væk derfra.
Vi snakker med ham.
Men ikke nu.
INTET FRISTED
DEN GANG
Mor! Mor!
Nej!
- Den der. - Nej. Ikke igen!
Det er okay. Det er okay.
Nej, det er det ikke.
Vi erobrer det tilbage.
Hvordan?
Vi gør det.
Man er enten slagteren eller kvæget.